Tekst: Retailrippet og synket av: ~ R u B r i c K ~ www.NorSub.com ~ Norske Undertekster!
Vel, professor, hva skal jeg gjøre med deg?
Trenger du å gjøre noe som helst?
Som jeg sa, jeg er ikke ansvarlig for dette.
Da jeg dro på jobb i morges-
- var ikke du en del av planen, men her er du altså.
Det har ingenting å si. Alt som skjedde betyr egentlig ikke noe annet.
- Hva betyr det da? - Ingenting.
Du treffer folk og kanskje noen av dem er i trøbbel, -
- men det betyr ikke at du er ansvarlig for dem.
Folk som er flinke til å hjelpe vilt fremmede-
- er som oftest ikke flinke til å hjelpe dem de burde hjelpe, spør du meg.
Hvis man alltid gjør det man burde, får man aldri være helt.
- Og det er da meg? - Jeg vet ikke. Er det?
Det er for så vidt sant det du sier, men i dette tilfellet-
- visste jeg ikke hva slags person jeg skulle se etter-
- eller hva jeg skulle gjøre når jeg fant dem.
I dette tilfellet hadde jeg bare én ledetråd.
- Og det var...? - Det var at de sto der...
...og jeg må se på dem og si: "Han ser ikke ut som min bror, -
- men der er han. Kanskje du må se nøyere etter."
Det var det du gjorde?
Det var vanskelig å overse deg.
Du gikk rett mot meg.
Jeg gikk ikke mot deg. Jeg så deg ikke engang.
Det jeg ikke forstår, er hvordan du klarte å havne i trøbbel.
Ja.
Går det bra? Fikk du sove i natt?
Nei.
Når bestemte du deg for at i dag var dagen?
- Er det noe spesielt med i dag? - Nei.
I dag er min bursdag, men jeg ser ikke på det som spesielt.
- Gratulerer med dagen, professor. - Takk.
Du visste at du snart hadde bursdag, og det virket som en bra anledning?
Hvem vet? Kanskje bursdager er farlige, som julen.
Julepynt på trærne, kranser på dørene-
- og lik fra damprørene over hele USA.
Det setter julen i et dårlig lys.
Julen er ikke det samme lenger.
Det vil jeg si er et faktum. Helt seriøst.
Jeg må dra.
Er det sånn du tar på deg jakken?
Er det noe galt med det?
Sa ikke at det var galt. Jeg spurte om det er den vanlige måten.
Jeg har ikke en vanlig måte. Jeg bare tar den på.
Er det feminint? Hva da?
Jeg vil bare forstå professorer.
Vel, jeg må dra.
Må bare finne jakken min.
- Jakken din? - Ja.
- Hvor skal du? - Samme som deg.
Hva mener du? Samme sted som meg?
- Jeg blir med deg dit du skal. - Nei.
- Jo. - Jeg skal hjem.
- Ok. - Ok? Du blir ikke med meg hjem.
Joda. La meg hente jakken min.
- Du kan ikke bli med. - Hvorfor ikke?
- Du kan ikke. - Ok...
Så du kan bli med meg hjem, men jeg kan ikke bli med deg?
Nei. Nei, det er ikke grunnen.
Jeg vil hjem.
- Bor du i leilighet? - Ja.
- Slipper de ikke inn svarte? - Nei.
Joda, selvfølgelig.
Ikke flere vitser nå. Jeg må dra. Jeg er trøtt.
Ok, så lenge du ikke får problemer med å ha gjester.
- Du mener det seriøst. - Du vet jeg mener det.
- Er du seriøs? - Dødsseriøs.
- Hvorfor gjør du dette? - Jeg har ikke noe valg.
- Selvfølgelig har du et valg. - Nei.
Når ble du min skytsengel?
Du vet når jeg ble din skytsengel.
Jeg ba deg ikke hoppe i armene mine på togstasjonen.
- Jeg hoppet ikke i armene dine. - Å nei?
- Nei. - Hvordan havnet du der da?
Skal vi ikke dra nå plutselig?
Tror du virkelig at Jesus er her i dette rommet?
Nei.
Jeg tror ikke han er i dette rommet.
Jeg vet at han er her.
Det er som du sa, professor.
Det er som om jeg skulle spurt om du har jakke på deg.
Det er ikke det samme. Man må være enige.
Hvis du og jeg sier at jeg har jakke på, -
- og Cecil sier at jeg er naken og har grønn hud og en hale, -
- burde vi tenke på å ha Cecil under oppsikt, så han ikke skader seg selv.
- Hvem er Cecil? - Hvem som helst. Bare hypotetisk.
Det finnes ingen Cecil. Han er bare en oppdiktet person for få fram poenget mitt.
- Oppdiktet? - Ja.
- Hans meninger betyr ikke noe? - Nei. Det var derfor jeg diktet ham opp.
Kunne ha vært omvendt.
Det kunne vært deg som ikke trodde at jeg hadde jakke på.
Og som var grønn og alt det der?
- Ja. - Men du sa ikke det.
- Nei. - Du la alt sammen på Cecil.
Ja.
Cecil kan ikke forsvare sine meninger som strider mot alle andres.
Hans mening teller ikke, -
- i tillegg til at han er oppdiktet og grønn og alt det der.
Det er jeg som er grønn, ikke ham. Hva er poenget?
- Jeg prøver bare å bli kjent med Cecil. - Tror jeg ikke på.
- Kan du se Jesus? - Nei, jeg kan ikke se ham.
- Men du prater med ham. - Hver dag.
- Og han prater med deg. - Jeg kan høre ham, ja.
- Kan du faktisk høre ham si ordene? - Nei, jeg hører ikke en stemme.
Jeg hører ikke min egen heller. Men jeg har hørt ham.
Kanskje Jesus bare er i ditt hode.
Han er i mitt hode.
Da forstår jeg ikke hva du prøver å si meg.
Jeg vet det, kjære.
Det første du må forstå, er at det ikke finnes en original tanke i mitt hode.
Hvis ikke jeg kjenner en klar duft av guddommelighet, er jeg ikke interessert.
- En duft av guddommelighet. - Likte du den?
- Den er ikke verst. - Hørte det på radioen. Svart prest.
Poenget er at jeg har prøvd det motsatte.
Ikke sånn forsiktig prøving.
Bind for øynene, løpt gjennom skogen, bitt tennene sammen...
Jeg har virkelig prøvd!
Hvis du kan finne noen som prøvde hardere, -
- vil jeg veldig gjerne møte ham.
- Hva tror jeg fikk ut av det? - Vet ikke. Hva?
- Et liv som død. - Et liv som død.
For død til å skjønne at jeg måtte stoppe.
Jeg skjønner.
Det tror jeg ikke.
- La meg spørre deg om noe. - Ok.
- Har du lest denne boka? - Jeg har lest deler av den, har lest i den.
- Har du lest den? - Jeg har lest Jobs bok.
Har du lest den?
Nei.
- Men du leser mange bøker? - Ja.
- Hvor mange, tror du? - Jeg aner ikke.
Sånn cirka.
To i uka, kanskje 100 i året, i snart 40 år.
To i uka...
40 ganger 100 er 4000.
Jeg bare tuller med deg, professor.
Vet du hva. Si et hvilket som helst tall, så ganger jeg det med 40 for deg.
- 26. - 1040.
- 118. - 4720.
- Jepp.
- Svaret er neste spørsmål. - Hva?
- Det er neste tall. - 4720?
- Det er et stort tall, professor. - Ja.
- Vet du svaret? - Nei.
188 800.
La meg sjekke det.
Hvordan gjør du det?
Tall er viktig for en svart mann. Smør og egg, terningspill.
Er du flink med tall, kan du lure din kompis-
- og tømme lommeboka hans for alt innhold.
Du får masse tid til å øve på sånt i kasjotten.
Jeg skjønner.
La oss fortsette med deg og alle bøkene dine.
Du sier du har lest 4000 bøker?
- Antakelig, kanskje mer. - Men ikke denne boka.
- Nei, ikke hele... - Hvorfor ikke?
Jeg vet ikke.
Hva er den beste boka du har lest?
- Jeg aner ikke. - Prøv å velge.
- Det er mange gode bøker. - Velg én.
- Kanskje Krig og Fred. - Ok.
Tror du den er like god som denne?
Jeg vet ikke. Det er helt forskjellige bøker.
Krig og Fred, er det en oppdiktet historie?
Ja.
Så det er det som skiller dem?
Etter min mening, er begge oppdiktet.
- Ingen av dem er sanne? - Nei, ikke i historisk forstand.
- Hva er en sann bok? - En historiebok, for eksempel.
Gibbons Romerrikets Nedgang og Fall er ett eksempel.
Begivenhetene er faktiske begivenheter.
Det er ting som faktisk har skjedd.
Tror du at den boka er like god som denne boka?
- Bibelen? - Bibelen.
Jeg vet ikke. Gibbon er et viktig verk.
- Og en sann bok. Ikke glem det. - En sann bok.
Men er den like god?
Jeg vet ikke om du kan sammenlikne dem.
Vi snakker om epler og pærer.
Vi snakker ikke om epler og pærer, men om bøker.
Er Nedgang og Fall en like god bok som denne?
Svar på spørsmålet.
Jeg må nok si nei.
Før det ble visket ut, pleide det å stå her på omslaget:
"Den beste boka som er skrevet."
- Tror du det er sant? - Kanskje.
- Du har lest gode bøker. - Det er målet.
Men du har ikke lest den beste boka.
- Hvorfor ikke? - Jeg må dra.
Du må ikke dra, professor. Bare bli her hos meg.
Du tror jeg vil dra tilbake til togstasjonen.
- Ja, så bare bli her. - Hvis jeg lover å ikke gjøre det?
- Kanskje du gjør det allikevel. - Må ikke du på jobb?
Jeg var på vei til jobb.
Det skjedde noe på vei til jobb.
- Ja, nettopp. - Får du sparken?
Nei, jeg får ikke sparken.
- Du kan ringe dem. - Jeg har ikke telefon.
Nå har det gått så lang tid at de vet at jeg ikke kommer.
- Jeg pleier ikke å være sein. - Har du ikke telefon?
Jeg trenger ikke det. Junkier stjeler den bare.
- Kjøp en billig en. - Ingenting er for billig for en junkie.
Tilbake til deg.
La oss prate om deg litt.
- Kan jeg spørre deg om noe? - Selvfølgelig.
Hvor var det du sto? Jeg så deg ikke.
Når du tok ditt kjempebyks?
- Ja. - Jeg var på perrongen.
- På perrongen? - Ja.
Vel, jeg så deg ikke.
Jeg sto på perrongen og ante fred og ingen fare.
Så kommer du løpende.
Jeg så meg rundt for å være sikker på at ingen var der, spesielt barn.
- Det var ingen der. - Nei, bare meg.
Jeg skjønner ikke hvor du var.
Prøver du å si at dette er mystisk, professor?
- Kanskje jeg sto bak en søyle. - Det var ingen søyler der.
Prøver du å si at en stor, svart engel-
- ble sendt hit for å redde din hvite skrott-
- i siste sekund før du ble tilintetgjort?
- Nei, jeg tror ikke det. - Det er ikke mulig?
- Nei. - Det var du som foreslo det.
Jeg foreslo aldri det. Det var du som begynte å prate om engler.
Jeg sa aldri noe om engler. Jeg tror ikke på engler.
- Hva tror du på da? - Jeg tror på mye.
Ok.
- Hva mener du? - Ok, som hva da?
- Jeg tror på ting. - Gi meg et eksempel.
Kulturelle ting, som for eksempel bøker, musikk, kunst. Sånne ting.
Ok.
Sånne ting har en verdi for meg.
Det er vår sivilisasjons grunnlag.
De hadde en verdi for meg.
De har ikke så mye verdi lenger nå.
Hva skjedde?
Folk sluttet å verdsette dem. Selv jeg begynte å verdsette dem mindre.
Jeg kan ikke forklare hvorfor.
Verden er mer eller mindre fortapt nå.
Snart er den helt fortapt.
Jeg skjønner ikke helt, professor.
Det er ingenting å skjønne, egentlig.
Tingene jeg elsket var i skrøpelig forstand, veldig skjøre.
Jeg visste ikke det. Jeg trodde de var usårbare.
Det var de ikke.
Og det fikk deg til å hoppe fra perrongen? Ikke noe personlig?
Det var personlig. Det er det utdanning gjør.
Den personliggjør verden.
Det er sterke ord, professor.
Jeg kan ikke gi deg noen svar på det.
Og kanskje det ikke finnes noen svar.
Men jeg må allikevel spørre.
Hva er vitsen med å ha slike oppfatninger-
- hvis ikke de holder deg på perrongen-
- når Sunset Limited raser forbi i 129 km/t?
- Godt spørsmål. - Ja, ikke sant.
Jeg kan ikke svare deg på det heller.
Det er kanskje ulogisk. Jeg vet ikke. Bryr meg ikke.
Jeg har blitt spurt om jeg ikke synes det er rart at jeg får være vitne til at alt dør.
Jeg synes at det er rart.
Men det betyr ikke at det ikke skjer.
Noen må jo være her.
Men du har ikke lyst å oppleve det?
Nei.
La meg se om jeg har forstått dette.
Du sier at disse kulturgreiene-
- er det eneste som står mellom deg og Sunset Limited.
- Det er mye. - Men det sviktet deg.
- Ja. - Du er en kulturjunkie.
Kanskje du har rett. Kanskje jeg ikke tror på noe.
Jeg tror på Sunset Limited.
Faen, professor.
Visst faen.
Tror ikke på noe?
Tingene jeg trodde på eksisterer ikke lenger.
Det er naivt å tro det motsatte.
Den vestlige sivilisasjonen har gått opp i røyk-
- i skorsteinene i Dachau. Jeg var for betatt til å klare å se det.
Jeg ser det nå.
Du er en tøff nøtt å knekke.
Ingen grunn til at du skal engasjere deg i mine problemer.
Jeg burde dra.
- Har du noen venner? - Nei.
- Ikke en eneste? - Egentlig ikke.
- Fortell meg om én. - Hvilken?
- Han "egentlig ikke". - Jeg har en venn på universitetet...
Ikke en nær venn. Vi spiser lunsj sammen av og til.
Men det er liksom det hele?
- Ja. - Har du gjort ham noe?
- Har jeg gjort ham noe? - Ja.
Jeg har ikke gjort ham noe. Hvorfor spør du om det?
- Jeg vet ikke. Har du? - Nei.
- Hva tror du jeg har gjort? - Det kan du fortelle meg.
Det er ingenting å fortelle.
Skrev du en lapp til ham eller noe, for å si at du skulle ta toget?
- Nei. - Din bestevenn?
- Han er ikke min bestevenn. - Vi bestemte at han var det.
Du bestemte det...
- Fortalte du hva du hadde tenkt å gjøre? - Nei, hvorfor det?
Din bestevenn.
Som sagt, vi er ikke nære venner.
- Ikke nære venner? - Nei.
Din bestevenn, men dere er ikke nære venner?
Ja.
Ikke sånn at du vil plage ham med bagateller som selvmord?
Hør, -
- hvis jeg sverger til deg-
- at jeg bare vil dra hjem-
- og ikke prøve å drepe meg selv på veien.
Hva hvis jeg sverger på at jeg ikke vil høre mer av ditt tullprat.
Så jeg er en fange her?
Du vet bedre enn som så.
Du var en fange før du kom hit.
En dødsdømt fange.
- Hva gjorde din far? - Hva?
Jeg spurte hva din far gjorde. Hva slags arbeid?
Han var advokat.
- Advokat? - Ja.
Hvilket spesialfelt?
Han var regjeringsadvokat. Ingen kriminalrett eller sånt.
Kriminalrett eller sånt?
Jeg vet ikke. Skilsmisserettssaker.
Du er kanskje inne på noe.
Hva døde han av?
Hvem sa at han var død?
- Er han død? - Ja.
- Hva døde han av? - Kreft.
- Kreft. Så han var syk en stund? - Ja, det var han.
- Besøkte du ham? - Nei.
- Hvorfor ikke? - Jeg hadde ikke lyst.
Hvorfor hadde du ikke lyst?
Jeg vet ikke. Ville bare ikke...
Kanskje jeg ikke hadde lyst å huske ham slik.
Tullprat.
- Ba han deg komme? - Nei.
- Men din mor spurte. - Ja, kanskje. Jeg husker ikke.
Gi deg. Du vet at hun spurte deg.
Ok, ja.
- Hva sa du til henne? - At jeg skulle gjøre det.
- Men du gjorde det ikke? - Nei.
- Hvorfor ikke? - Han døde.
Nei, det er ikke grunnen.
Du hadde tid til å besøke ham, men du gjorde det ikke.
- Det stemmer. - Du ventet til han var død.
Ok, jeg besøkte ikke min far.
Din far ligger på dødsleiet med kreft.
Din mor sitter hos ham, holder ham i hånda. Han er i smerte.
De ber deg komme og se ham en siste gang før han dør.
Og du sier: "Nei, jeg kommer ikke".
Vær så snill å si at jeg tar feil.
Hvis det er sånn du vil se på det.
- Hvordan ser du på det? - Jeg vet ikke.
Så da er det vel sånn?
- For så vidt. - Ikke noe for så vidt.
- Er det sånn eller ikke? - Jo.
La meg se om jeg kan finne togtabellen og sjekke når neste ekspress går.
Jeg ser ikke humoren i det.
Det er godt å høre, professor, for jeg er ikke sikker selv.
Jeg blir mer og mer fascinert.
Klarer du ikke å se det selv, kjære?
Det er krystallklart.
Jeg kan se tannhjulene i hodet ditt jobbe.
Jeg ser også et lys. Et positivt og ekte lys. Ser du det ikke?
Nei.
Vær velsignet, bror.
Velsignet og iblant oss, for det er noe der.
Når satt du i fengsel?
- For lenge siden. - Hva satt du inne for?
- Mord. - Seriøst?
Hvem ville påstått å være en morder hvis de ikke var det?
- Du kalte det kasjotten. - Ja.
Kaller de fleste svarte fengselet for kasjotten?
Nei, bare oss gamle, landsens niggere.
Vi legger ikke skjul på hva det er.
Hater å tenke på hvor mange ord det finnes for kasjotten.
Jeg hater å telle dem.
Har du mange historier fra kasjotten?
- Historier fra kasjotten? - Ja.
Jeg vet ikke. Jeg pleide å fortelle historier fra kasjotten, -
- men de er ikke så sjarmerende lenger.
Hvorfor ikke prate om noe mer oppløftende?
Har du vært gift?
- Gift? - Ja.
- Å nei. - Hva?
Kanskje historier fra kasjotten ikke er så dumt.
Huff.
Har du barn?
Nei, professor. Jeg har ingen.
Alle i min familie er død.
Jeg hadde to gutter, men de døde for lenge siden.
Omtrent alle jeg kjenner har dødd, for å være ærlig.
Det er noe å tenke på.
Jeg kan være helseskadelig.
Havnet du mye i trøbbel?
Ja. Jeg likte det.
Det gjør jeg fortsatt.
Jeg satt inne i syv år. Kunne ha sittet lenger. Mange som ble skadet.
Jeg pleide å slå dem til de ikke klarte å reise seg.
- Men du havner ikke i trøbbel nå? - Nei.
Men du liker det fortsatt?
Kanskje jeg er fordømt til det. Det er karma som biter meg i rumpa.
Jeg er på andre siden nå.
Vil du hjelpe folk som er i trøbbel, må du nesten oppsøke trøbbel.
Du har ikke så mye valg.
Har du bodd her lenge?
Seks, snart syv år.
- Forstår ikke hvorfor du bor her. - Hva er alternativet?
- Hvor som helst. - Dette er hvor som helst.
Jeg kunne ha bodd i en annen bygning, men det er helt greit.
Soverommet er der borte, hvor jeg får litt fred.
Jeg har en sofa som folk kan krasje på.
Junkier og crackmisbrukere, for det meste.
De stjeler selvfølgelig alt som er bærbart, så du kan ikke eie noe.
Men det er bra. Hvis du henger ut med de rette folka, -
- rister du av deg alle dine verdslige behov.
De tok kjøleskapet en gang, men de ble stoppet-
- i trappeoppgangen og måtte sette det tilbake.
Nå har jeg den sværingen der. Oppgradering.
Det eneste jeg savner, er musikk.
Jeg har tenkt å få meg en ståldør.
Da kan jeg spille musikk her inne.
Men du må kjøpe døren og rammen samtidig.
Jeg jobber med saken.
Jeg bryr meg ikke om TV, men jeg savner musikken.
Synes du ikke dette er et forferdelig sted?
- Et forferdelig sted? - Ja.
- Hva mener du? - Dette stedet.
Et forferdelig sted med forferdelige mennesker.
Huff.
Disse menneskene er ikke verdt å redde, selv om de kunne reddes.
Det vet du.
Jeg liker utfordringer.
Jeg startet en menighet før jeg slapp ut.
Det var en utfordring. Det var mange som kom.
Ikke at de var interessert.
De var ikke interessert i Guds ord.
De ville bare ha det på CV-en.
- CV-en? - CV-en.
Det var folk som hadde gjort forferdelige ting.
Det eneste de angrer på, er at de ble tatt.
Men det som er rart, er at de tror mer på Gud-
- enn mange andre her i verden.
Jeg gjorde det. Det er noe å tenke på, professor.
- Jeg tror jeg bør dra. - Vent litt nå.
Du må ikke dra, professor. La meg spørre deg om noe.
Har du hatt dager hvor alt bare virker rart, men så faller alt på plass?
Hva mener du?
En sånn dag som virker nesten magisk.
En sånn dag hvor alt ordner seg.
Jeg vet ikke. Kanskje. Hvorfor det?
Jeg tenkte kanskje det var lenge siden sist for deg, -
- siden du har denne verdensoppfatningen nå.
- Verdensoppfatning? - Ja.
- Hvordan da? - Du vet hva jeg mener.
Poenget er at selv om du føler det slik, så må du forstå at-
- solen ikke skinner på den samme rumpa hver dag.
Skjønner du hva jeg mener?
Sier du at jeg har en dårlig dag? Tullball.
Jeg sier ikke at du har en dårlig dag.
- Du har et dårlig liv. - Burde jeg forandre livet mitt?
- Kødder du med meg? - Jeg må dra.
Bare heng ut med meg litt til.
Hva med historien fra kasjotten?
Du trenger ikke en historie fra kasjotten.
Ikke?
Du er allerede mistenksom på det meste.
Du tror at jeg prøver å få deg i fella.
Gjør du ikke?
Jo, men jeg vil ikke at du skal vite det.
Jeg må uansett dra.
Du er ikke klar til å gå ut der igjen.
- Jeg må. - Nei, det er ingenting du må.
Hva vet du?
Du skulle egentlig ikke vært her nå.
Det er et godt poeng.
Hva om jeg forteller en historie fra kasjotten? Blir du da?
Ok. Jeg kan være her litt til.
Ok! Han sier ok.
Ok, en historie fra kasjotten.
Er det en sann historie?
Ja, det er en sann historie. Jeg kjenner ikke til noe annet.
En dag står jeg i matkøen og venter på mat, -
- da han bak meg begynner å krangle med kokken.
Sa at bønnene var kalde.
Så han kastet fra seg øsen oppi bønnene.
Da han gjorde det, sprutet det bønner på meg.
Jeg hadde ikke lyst å krangle over bønner, men det var ganske irriterende.
Jeg hadde på meg nyvasket uniform. Du vet, kakiskjorte og bukser.
Du får bare to i uka.
Så jeg sa noe sånt som:
"Hei, se hva du gjorde." Noe i den duren.
Men jeg ga meg ikke. Jeg sa til meg selv: "Bare la det være".
Men så sa han bak meg noe.
Så jeg snudde meg.
Og akkurat da stakk han en kniv i meg.
Jeg var ikke forberedt. Det var blod overalt.
Det var ikke noe hjemmelaget kniv.
Det var en italiensk sprettkniv.
Svart og sølvfarget.
Så jeg dukket og smatt under sperringen.
Jeg tok tak i et bordbein.
Det var lett å få det løs.
En lang skrue stakk ut i den ene enden.
Så jeg begynte å denge løs på hodet hans!
Og jeg ga meg ikke!
Jeg ga meg først da det ikke lenger så ut som et hode!
Skruen satt fast i hodet hans. Jeg måtte bruke foten min til å få den løs.
- Hva var det han sa? - Hva var det han sa?
Hva sa han i køen?
- Jeg vil ikke si det. - Det er ikke rettferdig.
- Ikke rettferdig? - Nei.
Her forteller jeg deg en blod-og-gørr-historie fra fengsel, -
- vi snakker ekte vare, -
- men du klarer ikke å forestille deg hva niggeren sa?
- Må du bruke det ordet? - Hvilket ord?
- Ja. - Vi kommer visst ingen vei?
Det virker bare unødvendig.
Du vil ikke høre ordet "nigger", og du drar hvis ikke jeg sier hva niggeren sa?
Er du sikker?
Jeg skjønner ikke hvorfor du bruker det ordet.
Er det ikke min historie?
Jeg kan ikke huske at det var noen afroamerikanere eller fargede der.
Så vidt jeg husker, var det bare niggere!
Fortsett.
På et eller annet punkt må jeg ha dratt ut kniven-
- og kastet den på gulvet.
Jeg fortsetter å denge løs på hodet hans da vennen hans tar tak i meg bakfra.
Men jeg holder fast i sperringen, så du får meg ikke bort.
Det jeg ikke visste, var at han hadde funnet kniven-
- og prøvde å stikke meg i magen.
Jeg kunne kjenne blodet. Jeg snudde meg og slo ham i hodet.
Han krøp bortover gulvet.
På dette tidspunkt har noen trykket på knappen og slått alarm.
Alle legger seg flate. Alt av dører låses.
Vakten oppe på broen? Han har haglen sin rettet mot meg og roper:
"Du! Ned på bakken og legg fra deg våpenet!"
Han skal til å skyte meg idet vaktsjefen sier:
"Ikke skyt! Du! Legg fra deg klubben!"
Jeg ser meg rundt, og jeg var den eneste som fortsatt sto.
Jeg ser føttene hans stikke ut. Han har gjemt seg under disken.
Så jeg legger fra meg klubben.
Jeg husker ikke så mye etter det.
De sa at jeg hadde mistet halvparten av blodet mitt.
Jeg husker at jeg sklei i det, men jeg trodde det tilhørte han andre.
- Døde han? - Nei.
Alle overlevde.
De trodde at han var død, men han var ikke det.
Han var ikke helt god etter det, så jeg fikk ikke noe mer trøbbel med ham.
Han gikk rundt med hodet på skakke, mistet det ene øyet, -
- armen hang og slang, han kunne ikke prate skikkelig.
De sendte ham til et annet fengsel.
Men det er ikke hele historien.
- Nei. - Hva skjedde så?
Jeg våknet opp på sykestua. Operasjonen var allerede overstått.
Milten min var kuttet opp, leveren, og jeg vet ikke hva.
Jeg holdt på å dø.
De måtte sy 280 sting, og jeg hadde smerter.
Jeg har aldri følt sånn smerte.
Og allikevel brukte de fotlenker og håndjern på meg. Det er helt sant.
Mens jeg lå der, hørte jeg en stemme. Den kunne ikke vært tydeligere.
Og stemmen sa:
"Hvis ikke det var for Guds nåde, ville du ikke vært her nå."
Jeg prøvde å reise meg og se meg rundt, men jeg klarte ikke.
Jeg trengte heller ikke, for det var ingen der.
Det var definitivt noen der, men det ville ikke hjelpe å se etter ham.
Er ikke dette en merkelig historie?
Jo, det er en merkelig historie.
Jeg mener, hadde du ikke dårlig samvittighet overfor ham?
Nå hopper du i historien.
Historien om hvordan din medfange ble en krøpling med ett øye, -
- slik at du kunne finne Gud.
Stemmer ikke det?
- Jeg vet ikke. - Har du ikke tenkt på det slik?
Joda, jeg har tenkt på det slik.
Er ikke det den egentlige historien?
Jeg vil ikke at du skal slå deg vrang.
Det virker som du har et sterkt ønske om at det er historien, -
- så da sier jeg at det er én måte å se det på.
Jeg må si meg enig. Må holde på interessen din.
- Lokke meg med. - Er det greit for deg?
Og så få meg i... Hva var det? Fella?
- Ja. - Nettopp.
- Husk at dette er en historie fra kasjotten. - Ok.
- Du ba om dette. - Ok.
Poenget er at jeg vet absolutt ingenting om-
- hvordan Gud opererer. Jeg vet ikke hvorfor han talte til meg.
- Jeg ville ikke ha gjort det. - Men du lyttet.
- Hvilke valg har man? - Jeg vet ikke.
Ikke lytte.
Tror du han går rundt og taler til folk som han vet ikke vil lytte til ham?
Tror du han har så mye fritid?
Hvorfor kan ikke folk bare akseptere at noen ikke ønsker å tro på Gud?
- Jeg kan akseptere det. - Kan du?
Selvfølgelig. Det er et stadfestet faktum.
Jeg ser det hver dag, så jeg må kunne akseptere det.
Hvorfor ikke la oss være i fred?
Så dere kan henge dere fra damprør og sånn?
Hvis det er det vi vil, ja.
Fordi han sier nei.
Det står her.
- Vil du ikke være lykkelig? - Lykkelig?
Har du noe imot å være lykkelig?
- Gud hjelpe oss. - Hva har jeg startet nå?
- Har du noe imot å være lykkelig? - Det strider mot menneskets natur.
I motsetning til din natur. Jeg er enig.
- Lykkelig? - Hva? Det finnes ikke?
- Ikke for noen? - Nei.
Hvordan har vi havnet her?
Vi er født inn i det.
Lidelser og menneskets skjebne er en og samme ting.
De beskriver hverandre.
Vi snakker ikke om lidelser. Vi snakker om å være lykkelig.
- Du kan ikke være lykkelig med smerter. - Hvorfor ikke?
Nå prater du vås.
Harde ord å svelge, professor.
Predikanten faller bakover. Han holder seg for hjertet.
Øynene ruller bakover i hodet.
Vent litt, folkens.
Øynene blinker. Han klarer seg.
Poenget er at uten smerte i livet, ville man ikke visst når man var lykkelig.
Sammenliknet med?
Har du noe å drikke på her?
Nei.
Drikker du?
- Får vi en tale om avhold nå? - Ikke fra meg.
Det har vært en tøff dag.
Jeg går ut fra at du ikke drikker.
Nei.
Jeg gjorde nok av det i sin tid.
- Er du medlem av AA? - Nei, ikke AA. Jeg bare sluttet.
Jeg hadde mange venner som drakk.
De fleste av dem. De fleste er døde.
På grunn av drikkingen?
På grunn av drikking og liknende årsaker.
Jeg hadde en venn som ble påkjørt av en drosje.
Hvor tror du den alkisen skulle?
Jeg vet ikke. Hvor skulle han?
Kjøpe mer whisky.
Han hadde masse hjemme, men alkiser er alltid redde for å gå tom.
- Døde han? - Jeg håper det. Vi begravet ham.
Jeg går ut fra at det er en moral her.
Bare en historie om hva du får og hva du vil ha.
Smerte, lykke.
La meg fortelle en til.
En søndag satt vi alle hjemme og drakk. Søndag morgen.
En venn kommer på besøk med sin venninne, Evelyn.
Evelyn var allerede full da hun kom dit, men vi sa til henne:
"Gå på kjøkkenet og lag deg en drink."
Samtidig går min kompis, Reg, til kjøkkenet for å lage seg en drink.
Men flaska er borte.
Reg, som er vant til å omgås alkiser, begynner å lete etter flaska.
Han leter i skapet, leter overalt, men finner ingenting.
Han vet selvfølgelig hva som har skjedd.
Han går tilbake til stua og setter seg igjen.
Han ser på Evelyn, som sitter i sofaen, pære full.
Så sier han: "Evelyn, hvor satte du whiskyen?"
Evelyn sier:
Han sier: "Evelyn, hvor har du gjemt whiskyen?"
Og hun sier:
Reg sitter der og begynner å bli irritert, så han går bort til henne og sier:
Og hun sier: "Jeg gjemte den i toalettet."
- Morsomt. - Jeg tenkte du ville like den.
- Var det der whiskyen var? - Jepp.
Det er favorittgjemmestedet for alkiser.
Poenget er at en alkis bekymrer seg ikke-
- for at drikkingen vil drepe ham, noe den vil, -
- men for at han skal gå tom for whisky før han klarer å drepe seg selv.
Sulten? Jeg kan fortsette etterpå.
- Jeg mister ikke tråden. - Det går bra. Fortsett.
Hvis du tilbyr en alkis en drink, hva tror du at han vil si?
- Jeg vet hva han vil si. - Ja, jeg tror du vet det.
- At han egentlig ikke vil ha den? - Ja.
For det han vil ha, kan han ikke få, tror han.
Så han kan ikke få nok av det han egentlig ikke vil ha.
Hva er det han egentlig vil ha?
Du vet hva han vil ha.
- Nei. - Joda.
Nei.
- Vet du ikke hva han vil ha? - Nei, jeg vet ikke.
Han vil ha det samme som alle andre.
- Og det er? - Å være elsket av Gud.
Jeg vil ikke være elsket av Gud.
Jeg liker måten du går rett på sak.
Ikke han heller, i følge ham.
Alt han vil, er å drikke whisky.
Du er smart, professor.
Hva virker mest fornuftig?
- Jeg har ikke lyst på whisky. - Jeg trodde du nettopp spurte meg.
Sånn generelt sett.
Vi snakker ikke generelt sett, men om en drink.
- Jeg har ikke alkoholproblemer. - Men problemer har du.
Uansett problem, -
- så er ikke det noe som kan fikses med en drink.
Det der likte jeg.
Hvordan kan det fikses da?
Jeg tror du vet hvordan det kan fikses.
Sunset Limited.
- Ja. - Det er det du egentlig vil.
Det er det jeg vil, ja.
Det er en veldig stor whiskydrink, professor.
- Som jeg egentlig ikke vil ha? - Som du egentlig ikke vil ha.
- Jeg tror jeg vil ha den. - Selvfølgelig, kjære.
- Ellers hadde vi ikke sittet her. - Jeg er uenig.
Ok, men det er mitt standpunkt.
Tror ikke du forstår at folk som meg-
- ser på lengselen etter Gud som en mangel hos disse menneskene.
- Ja, jeg er helt enig i det. - Du er enig?
Ja. Det som mangler er Gud.
Beklager, men hele ideen med Gud er bare pølsevev.
Vær meg nådig, Herre!
Hjelp oss, Jesus.
Professoren er blasfemisk.
Nå kan vi aldri bli frelst.
- Er ikke det en ondskapsfull ting å si? - Nei, professor. Men det synes du.
- Nei. Det er bare fakta. - Nei, det er ikke fakta.
Det er det største faktum om deg. Det er kanskje det eneste faktum om deg.
- Men du synes ikke det er så ille. - Nei, for jeg vet at det kan kureres.
Hvis du spør meg hva han der oppe synes om det, -
- så har han hørt det så mange ganger at han ikke lenger tar seg nær av det.
Hva hvis noen sa til deg at du ikke eksisterer, -
- og du sitter der og hører ham si det?
- Ville du blitt irritert? - Nei, jeg ville synes synd på ham.
Ja, kanskje du til og med vil hjelpe ham.
I mitt tilfelle, måtte han rope høyt, -
- ettersom jeg lå på operasjonsbordet i to deler-
- og måtte sys sammen etter at noen hadde prøvd å fjerne innmaten min.
Men siden Gud er Gud, kan han tale til hjertet ditt når som helst.
Dessuten, hvis han kan tale til meg, noe han gjorde, -
- kan han tale til hvem som helst.
"Lurer på hva denne galningen planlegger nå."
Han vil prøve å frelse meg.
Like før han setter i gang med tungetale.
Jeg må stikke herfra.
Han kan finne på å stjele lommeboka mi.
"Jeg må komme meg ned til terminalen før dette går virkelig gale."
Hei!
Hva skal vi gjøre med deg, professor?
Jeg vet at jeg står i stor gjeld til deg, slik verden ser på det.
Kan jeg ikke bare gi deg noe, for å gjengjelde tjenesten?
Jeg kan gi deg penger, eller noe sånt.
Jeg kan gi deg 1000 dollar.
Det er kanskje ikke så mye. Jeg kan gi deg $ 3000.
Du har tydeligvis ingen idé om alvoret her.
- Jeg skjønner ikke. - Nei, jeg vet det.
Jeg skylder deg en tjeneste.
Du skylder ikke meg en tjeneste.
Tror du virkelig at Gud sendte meg til deg?
Det er verre enn som så.
Hva mener du?
Tro er forskjellig fra å ikke tro.
Hvis du tror og du endelig får drikke fra troens brønn, -
- så trenger du ikke å lete mer. Det finnes ikke noe mer.
Den som ikke tror, har et problem.
Han vil få hele verden til å rakne.
For alt han kan peke på som ikke er sant, -
- etterlates det to ting der.
Tror du virkelig på alt som står i Bibelen?
- Helt bokstavelig? - Ja.
Kanskje ikke. Jeg er jo på kant med loven.
Hva er du uenig i?
Oppfatningen av den opprinnelige synden.
Da Eva spiste det eplet og alle ble onde.
Jeg ser ikke på mennesker sånn.
Jeg tror at mennesker var gode i begynnelsen.
Ondskap er noe du selv omfavner-
- når du vil ha noe som ikke er ditt.
Har ikke tenkt å si at jeg er en kjetter når jeg vil at du skal slutte.
Er du en kjetter?
- Prøver du å få meg i fella? - Nei. Er du?
Ikke mer enn man burde være, selv for en mann som er sterk i troen.
Jeg tviler ikke. Jeg stiller spørsmål.
Hva er forskjellen?
Du stiller spørsmål for å finne sannheten.
En som tviler, har lyst å høre at det ikke eksisterer.
Bør man ikke tro på alt som står der for å bli frelst?
Jeg gjør ikke det. Tror ikke du trenger å lese den engang.
Jeg tror ikke du trenger å vite om denne boka engang.
Den sannheten som du finner her i denne boka, -
- er skrevet fra hjertet, og skrevet for lenge siden, -
- og vil fortsatt gjelde i lang tid, -
- selv om alle eksemplarer av boka ble brent.
Det Jesus sa, jeg tror ikke han fant på et eneste ord.
Han formidlet bare.
Boka er en guide for den uvitende og den lidende.
En komplett mann ville ikke trenge den.
Hvis du leser denne boka, -
- vil du se at det skrives mer om hva som er galt-
- enn hva som er riktig. Hvorfor det?
- Jeg vet ikke. Hvorfor? - Det kan du fortelle meg.
- Jeg må tenke på det. - Ok.
- Ok, hva da? - Ok, tenk litt på det.
Jeg bruker nok mer tid enn deg på å tenke på det.
- Det er greit. - Er det greit?
Ja, jeg kan tolke det på to forskjellige måter.
Jeg velger den positive tolkningen.
Da kan jeg leve i min verden, ikke din.
Hvorfor tror du min er så ille?
Jeg tror ikke den er ille. Men den er kort.
Ok. Jeg tror svaret på spørsmålet ditt-
- er at dialektikken i prekenen alltid forutsetter at ondskap finnes.
- Oi. - Hva da?
Det var virkelig en munnfull, professor.
Skulle ønske at jeg kunne prate sånn med gutta.
Det er bare oss to som sitter her og prater.
Hva sa du nå nettopp?
Spørsmålet ditt.
Bibelen er full av advarende historier... All litteratur, for den saks skyld.
...forteller oss at vi må være forsiktig.
Ikke ta feile valg.
Hvor mange feile valg finnes det?
Det finnes tusenvis.
Og riktige valg? Kun ett.
Det forklarer ubalansen du snakket om.
Oi.
Du kunne vært på TV, professor. Du ser bra ut også.
- Vet du hva? - Slutt.
Seriøst. Jeg var ikke sikker på om du var en professor før dette.
Jeg tror at du morer deg på min bekostning.
- Nei. - Jo, det tror jeg.
Jeg sverger, kjære deg. Jeg kunne aldri sagt det du nettopp sa.
- Det står det respekt av. - Hvorfor kaller du meg "kjære"?
Det har jeg fra Sørstatene. Det betyr ingenting.
- Jeg skal prøve å slutte. - Jeg er ikke sikker på hva det betyr.
Det betyr at du er blant venner.
Slutt å bekymre deg for alt mulig.
Det er lettere sagt enn gjort.
Ja, du har nok rett.
Men vi prater bare.
- Si meg noe. - Ok.
Hvorfor er du her? Hva får du ut av dette?
- Du virker ganske smart. - Jeg?
Jeg er bare en bondeknøl fra Louisiana.
Jeg har ikke en eneste selvstendig tanke i hodet mitt.
Hvis det ikke står her, vet jeg ikke.
Innimellom føler jeg at du gjør narr av meg.
Du er et rævhøl! R-Æ-V høl! Rævhøl!
Gi deg.
Hva i helvete gjør du i min jævla seng?
Vil du virkelig bo her? Vil du ikke føle deg trygg?
Du har et poeng, spesielt når det gjelder trygghet.
Har du fått noen til å slutte med knark?
- Ikke som jeg vet om. - Så hva er poenget? Jeg skjønner ikke.
Det er håpløst. Som en leprakoloni for moralsk forfall.
"Leprakoloni for moralsk forfall." Hvor er blyanten min?
Jeg kommer til å be deg bli her for alltid. Jeg må skrive dette ned.
"I leprakolonien for moralsk forfall."
Det høres bra ut.
Jeg skjønner fortsatt ikke hvorfor du bor her.
Hvorfor ikke dra et sted hvor du kan komme til nytte?
I motsetning til et sted hvor jeg trengs?
Selv Gud må gi opp til slutt. Det finnes vel ingen kirke i helvete.
Nei. Det var godt sagt.
Kirken er for de levende.
Du har et ansvar overfor din neste.
Når han slutter å puste, kan du ikke hjelpe ham.
Da tar andre over. Så du må passe på ham nå.
Kanskje til og med se på togtabellen.
Tror du at du beskytter din neste?
"Tror" er ikke sterkt nok.
- Og Jesus er en del av dette? - Er det greit for deg?
Han er interessert i å komme hit til denne kloakken-
- og redde det som umulig kan reddes.
Hvorfor det? Du sa at han ikke hadde mye fritid.
Hvorfor ville han komme hit?
Spiller det noen rolle for ham-
- om bygningen er tom i åndelig og moralsk forstand-
- eller om den bare er tom?
Det bor visst en teolog i deg, professor.
Nå er du spøkefull.
Jeg kjenner ikke det ordet.
Du kan godt prate nedlatende til meg. Jeg tar meg ikke nær.
Det betyr at du ikke er ærlig.
Du mener ikke det du sier, og det er kynisme bak det.
Tror du ikke at jeg mener det?
Jeg tror du sier ting for å få fram et poeng.
- Vel, la meg få fram dette poenget. - Vær så god.
Hvis du klarer å løsne grepet du har rundt din brors hals, -
- kan du få evig liv.
- Det går ikke an. Alle dør. - Det var ikke det han sa.
Han sa at du kan få evig liv her og nå, i dag.
Omfavne det. Se det.
Det avgir et svakt lys, veier bare litt. Ikke mye.
Det føles varmt når du tar på det.
Liv, og det varer evig.
Du kan få det her og nå, i dag.
Du vil ikke ha det.
Du vil ikke ha det, for da må du akseptere din bror.
Du må strekke ut armene og omfavne ham, -
- og hudfarge eller hvordan han lukter, spiller ingen rolle, -
- heller ikke om han vil bli omfavnet.
Du vil ikke gjøre det, fordi du synes ikke han fortjener det.
Og akkurat der er vi enige. Han fortjener det ikke.
Du gjør det ikke, fordi det ikke er rettferdig.
Stemmer ikke det?
- Jeg tenker ikke slik. - Bare svar på spørsmålet.
- Jeg tror ikke på sånt. - Det vet jeg.
Bare svar på spørsmålet.
Det er noe sant i det du sier.
- Er det alt du vil gi meg? - Ja.
Ok. Da tar jeg det.
Noe er mye. Vi snakker om brødsmuler.
- Jeg må virkelig nå dra. - Nei, bare bli litt til.
Vi kan snakke om noe annet. Liker du baseball?
Hva sier du til at jeg lager litt mat til oss?
- Jeg er ikke sulten. - Hva med kaffe?
Ok, men så må jeg dra.
Ok. Han sier ok.
Jeg er vanligvis ikke så uhøflig når noen kommer på besøk-
- at jeg ikke byr ham på noe.
Med deg må jeg legge opp en strategi, spille kortene mine riktig, -
- så du ikke forsvinner ut i natta.
Det er ikke natt ennå.
Det spørs hva slags natt vi snakker om.
La spørre deg om noe personlig.
Dette blir bra.
Hva er det som feiler deg når ditt endelige valg faller på Sunset Limited?
Jeg tror ikke det feiler meg noe.
Jeg har måttet innse sannheten.
Å være annerledes betyr ikke at jeg er gal.
- Annerledes fra hvem? - Hvem som helst.
Hva med andre som prøver å ta selvmord?
- Hva med dem? - Kanskje du er som dem.
Kanskje det er et naturlig bånd, men dere treffes så sjelden.
- Jeg tror ikke det. - Du tror ikke det?
Nei, jeg har vært i gruppeterapi med dem.
Har aldri truffet noen der som jeg føler jeg har et bånd til.
Hva med alle professorene? Ingen bånd der?
- Herregud. - Det tar jeg som et nei.
Jeg avskyr dem, og de avskyr meg.
Bare fordi du ikke liker dem, betyr ikke det at du ikke er lik dem.
Hva var det ordet, "avsky"?
- Avsky. - Et ganske sterkt ord?
Ikke sterkt nok, dessverre.
Hvorfor avskyr du de andre professorene?
- Jeg vet hva du tenker. - Hva tenker jeg?
Du tenker at jeg avskyr dem fordi de er lik meg, -
- og jeg avskyr meg selv.
La meg bare spørre. Går du på medikamenter?
Nei.
Finnes det ingen medikamenter for Limited-pilgrimer?
- For suicidal depresjon? - Jo.
- Jo, jeg har prøvd dem. - Hva skjedde?
- Ingenting. - Det hjalp ikke?
- Nei. Kaffen er ferdigtraktet. - Jeg vet.
Virker disse pillene på andre?
Ja, de fleste.
- Men ikke på deg? - Ikke meg, nei.
- Hvorfor det, tror du? - Jeg vet ikke
Hva skal jeg tro?
Jeg vet ikke. Bare lurer på om det kan finnes noen konstituenter der ute.
- Konstituenter? - Ja. Likte du det?
Er det gateslang?
Nei, jeg lærte det i kasjotten.
Du hører disse fengselsadvokatene si ting, og så blir det tatt i bruk.
De snakker om dine konstituenter, noen andres konstituenter, -
- din kones konstituenter.
Melk og sukker?
- Nei, bare svart. - Bare svart.
Hvorfor må jeg ha konstituenter?
Du må ikke. Jeg bare lurer på om du har det, -
- men at vi ikke har sett godt nok etter.
De kan være der ute. Det kan være andre-
- dødsdømte pendlere som vil være venner med deg.
- Dødsdømte pendlere? - Likte du den?
Den var ikke dum.
- Ingen? - Nei, ingen.
Jeg er ikke medlem. Ville aldri og var aldri.
- Ikke medlem? - Nei.
Jeg er litt sulten. Det er sikkert du også.
Når du deler et måltid med noen, har du fått et dypere vennskap.
Det gjelder over hele verden.
- Antakelig. - Antakelig?
Jeg liker antakelig.
Antakelig fra deg tilsvarer et par visst faen fra noen andre.
Fordi jeg ikke tror på noe?
Jeg tror ikke det er problemet.
Det er hva du tror på, som styrer deg, heller enn hva du ikke tror på.
Svar meg på dette.
Ok.
- Tenker du noen gang på Jesus? - Der kom det.
Gjør du?
Hva om jeg var jøde?
Har ikke jøder lov å tenke på Jesus?
De ser litt annerledes på ham.
- Er du jøde? - Nei, faktisk ikke.
- Jeg begynte nesten å lure. - Liker du ikke jøder?
Jeg bare kødder med deg, professor.
Jeg vet ikke hvorfor, men jeg liker å kødde med deg.
Nå må du høre etter eller tro på det du hører, -
- for å skjønne poenget her...
Det var du som spurte.
...det finnes ikke jøder, det finnes ikke hvite, -
- det finnes ikke niggere... Fargede.
Det finnes ikke. Nederst i gruven, -
- hvor du finner gullet, så finnes ikke noe sånt.
Det er bare rent gull, den for evig-greia som du ikke tror på, -
- som holder folk på perrongen når Sunset Limited suser forbi, -
- selv om de vurderer å hoppe på.
Den samme greia som gjør at du vil vise nåde-
- overfor fremmede heller enn å forbanne dem.
Alt er en og samme ting.
Og det er bare én ting.
Og det er Jesus.
Må tenke på hvordan jeg skal svare.
Du tar sikkert ikke skade av mer kjetteri.
Du har allerede mye av det.
Jeg vil si det sånn.
Den tingen vi snakker om, er Jesus, -
- men Jesus i form av denne gullgruven.
Han kunne ikke ha kommet hit til oss i en menneskekropp-
- hvis ikke den kroppen hadde vært tilrettelagt for ham.
Hvis jeg sa at Jesus ikke kan være gjennomsnittsmannen-
- uten at gjennomsnittsmannen er Jesus, -
- vel, da prater vi kjetteri.
Men det er ikke like kjettersk-
- som å si at mennesket er likestilt med en stein, -
- som er din oppfatning.
Det er ikke min oppfatning. Jeg tror intellektet har forrang.
Hva var det ordet?
Forrang? Først. Det som kommer først.
Og det er intellektet?
Ja.
Hva med forrangen til Sunset Limited?
Den også.
Men ikke forrang til de som må vente på neste tog?
Nei, ingen forrang der.
Du er kald, professor.
Du er kald.
Du er en som stiller spørsmål.
Men jeg har mine tvil.
Ditt livs reise er din reise.
Du har valgt reiseruten.
Og det burde være grunn nok til å holde seg til den.
Så lenge du følger ruten, går du deg ikke vill.
Jeg vet ikke om jeg forstår.
Jeg er usikker på om du forstår noe som helst av det jeg sier.
Jeg skal be bordbønn.
Herre, vi takker deg for maten og for velsignelsene du har gitt oss.
Vi takker deg for professorens liv som du ga oss tilbake-
- og ber deg passe på ham, fordi vi trenger ham.
Jeg vet ikke hvorfor vi trenger ham. Men jeg vet at vi gjør det.
Amen.
Si hva du synes.
Det ser godt ut.
Dette var veldig godt.
Det var meningen. Det er mat for sjelen.
Hva har du i her? Melasse?
- Er du kokk? - Nei.
- Men du kan litt? - Ja, litt.
Banan, selvfølgelig. Mango?
- Et par mangoer, kålrabi. - Kålrabi?
Kålrabi. Vanskelig å få tak i.
Det er veldig godt.
Det smaker bedre andre og tredje dagen.
Jeg laget dette i går.
Det må varmes opp et par ganger for å få fram smaken.
- Som chiligryte. - Som chiligryte. Nettopp.
- Vet du hvor jeg lærte dette? - I Louisiana?
Her i gettoen i New York.
Mange forskjellige kulturer har inspirert en rett som dette.
Mange verdensdeler i den kjelen. Forskjellige land og kulturer.
- Hvite kulturer? - Helst ikke.
- Seriøst? - Jeg bare kødder med deg.
Jeg bare kødder med deg.
Kjenner du noen av disse kokkene her oppe?
- Ikke personlig, nei. - Vet du hva de liker å lage?
- Nei. - Sweetbreads.
Hjerner, innvoller, alt det man vanligvis ikke spiser.
- Vet du hvorfor? - Det er en utfordring.
- Man må innovere. - Du er smart, til hvit å være.
Det stemmer. Det er en utfordring. Maten er dødsbillig.
De fleste kaster det bare, eller gir det til katta.
Men fattige kaster ingenting.
Det stemmer nok.
Alle kan lage en god porterhouse biff.
Men hvis ikke du har råd til å kjøpe biff og har lyst på noe godt, hva gjør du?
- Innoverer. - Innoverer. Nettopp.
Og hvem må innovere?
- De fattige. - Det stemmer. De fattige.
Du får A + i karakter.
Så du likte dette?
Det er veldig godt.
Tror du det hadde smakt godt med et glass vin?
Jeg tror det ville ha smakt godt.
- Men du ville ikke ha drukket? - Mulig jeg hadde tatt et glass.
Jesus drakk vin, han og disiplene hans.
Ja. Det står her i Bibelen.
Det står ingenting om at han gjemte den i toalettet.
- Er det virkelig et favorittgjemmested? - Ja.
Jeg vet om alkiser som har løftet på klosettlokket på de merkeligste steder.
- Er det sant? - Nei.
Det kunne vært sant. Jeg ville ikke blitt overrasket.
Hva er det verste du noensinne har gjort?
- Flere historier fra kasjotten? - Hvorfor ikke?
Hvilken vil du høre?
Var det å slå ham i fengselskantina det verste du har gjort?
- Nei. - Å nei? Hva er det verste?
- Det vil jeg ikke fortelle. - Hvorfor ikke?
Da kommer du til å sprette opp og storme ut døra.
Det må være ganske ille.
- Derfor jeg ikke vil fortelle. - Jeg er redd for å spørre.
Det er du ikke.
Har du fortalt det til noen?
Ja.
- Det plaget meg. - Hvem fortalte du det til?
Jeg fortalte det til en venn fra kirken.
- Hva sa han? - Ingenting.
Du er ikke nysgjerrig på det verste jeg har gjort.
- Joda. - Men du spør ikke hva det er.
- Jeg trenger ikke det. - Hvorfor ikke?
Fordi jeg var vitne til det.
Jeg ser litt annerledes på det.
Det gjør du sikkert.
- Vil du ha mer? - Nei, jeg er stappmett.
- Mer sulten enn du trodde? - Ja.
Bra.
Prøver du å sette din tro på prøve?
- Hva, med deg? - Ja, meg.
Er ikke min tro som blir satt på prøve.
Du ser alt i svart og hvitt.
Det er svart og hvitt.
Det gjør det lettere å forstå verden.
Jeg bruker minimalt med tid på å forstå verden.
- Du prøver å forstå Gud. - Nei.
Jeg prøver å forstå hva han vil meg.
Og det er alt du trenger?
Hvis ikke Gud er alt du trenger, så har du et problem.
Jeg gjør ingenting uten Jesus.
Når jeg står opp om morgenen, tar jeg tak i beltet hans.
Noen ganger er jeg plutselig på manuell overstyring.
- Manuell overstyring? - Likte du den?
- Den var ok. - Jeg synes den var bra.
Så du er langt nede, du innser nederlaget, og du er desperat.
I denne forfatningen kommer du over et eller annet-
- uten fornuft eller substans, som du griper tak i og nekter å gi slipp på.
- Gir det et korrekt bilde? - For så vidt.
Jeg får det ikke til å stemme.
Da vi snakket tidligere, sa du at det er ingenting som stemmer.
Hvis vi ser på verdenshistorien.
På en større skala gjør det ikke det.
Det du forteller, er ikke en verdensoppfatning.
Det er én mening og bare nonsens for meg.
Hva ville du gjort hvis Jesus talte til deg?
- Tror du at han ville det? - Nei. Jeg vet ikke.
Jeg er ikke dydig nok.
Det er ikke sånn det funker. Du trenger ikke være dydig.
Du må bare tie stille.
Jeg kan ikke uttale meg på Herrens vegne, men basert på min erfaring, -
- taler han til alle som er villige til å lytte.
Du trenger definitivt ikke være dydig.
Hvis jeg hører Gud tale til meg, -
- vil jeg du skal ta meg med til galehuset, slik du foreslo.
Hva hvis han sa noe fornuftig?
Det spiller ingen rolle. Galskap er det uansett.
- Spiller ingen rolle om det er fornuftig? - Nei.
Hvis ikke det er forrang, så vet ikke jeg.
Jeg har alltid tatt selvstendige valg.
- Hva sa du nå? - Det var tysk.
Snakker du tysk?
Egentlig ikke. Det er et sitat.
Det hjalp ikke tyskerne så veldig?
Jeg vet ikke. Tyskerne bidro med en hel del før Hitler.
Og så bidro de med Hitler.
Jo, for så vidt.
Mitt inntrykk er at du ser på kultur som noe som fører til lidelse, -
- at jo mer man vet, jo mer ulykkelig blir man.
Som er tilfellet for visse felles bekjente.
- Som er tilfellet. - Jeg kan ikke huske å ha sagt det.
Det var vel du som sa det.
- Jeg sa aldri det. - Tror du på det?
- Nei. - Nei?
Jeg vet ikke. Det kan være sant.
Hvorfor det? Det virker ikke riktig.
Det er det første som står i den boka der.
Edens hage. Kunnskap dreper ånden...
...dreper godhet. - Jeg trodde ikke at du hadde lest boka.
Alle kjenner den historien. Den mest kjente av dem alle.
Hvorfor det, tror du?
Slik Gud ser det, er kunnskap bare forfengelighet.
Eller kanskje det bare gir folk falske forhåpninger om at de kan lure djevelen.
Søren, professor. Hvor var du da jeg trengte deg?
Du bør være forsiktig. Se hvor jeg har havnet.
Jeg skjønner. Det er det vi sitter og diskuterer.
Den mørkeste versjonen er alltid den riktige.
Når du leser verdenshistorien, -
- er det en saga om blodsutgytelse, grådighet og dårskap.
Et mønster det er umulig å overse.
Men vi fortsetter å tro at framtida allikevel kan være annerledes.
Jeg skjønner ikke hvorfor vi fortsatt er her.
Sannsynligvis blir vi ikke her så mye lenger.
Det er ganske sterke ord, professor.
Det er dette du føler, ikke sant?
Ja.
Jeg kan forstå den tankemåten.
- Kan du? - Selvfølgelig.
- Det overrasker meg. - Men du kan også ta feil.
Jeg tror ikke det.
Du opplever ikke det ofte.
- Hva da? - Å ta feil.
- Jeg kan innrømme at jeg tar feil. - Jeg vet nå ikke helt.
Alle har rett til sin egen mening.
Her har vi den. Artikkel på side 3.
"Venner påsto at han overså alle deres råd-"
- og at han ønsket å gjøre det på sin måte.
"En nær venn sa..."
Dette er i anførselstegn.
"Det var umulig å nå fram til den drittsekken."
Kan du skrive det i avisen? "Drittsekk"?
"De blodige medpassasjerene på 155th street-stasjonen...
Fortsetter på side 4."
155th street-stasjonen.
"..." som ble intervjuet på stedet, sa at mannens siste ord-
- idet han kastet seg foran toget, var følgende:
"'Jeg har rett.'"
Veldig morsomt.
Du er en fascinerende mann.
Så fint at jeg morer deg.
- Du er spesiell. - Jeg synes ikke jeg er spesiell.
- Synes du ikke det? - Nei.
Så du tror ikke at du er hevet over disse andre pendlerne?
Disse andre pendlerne oppholder seg i den samme avgrunnen som meg.
Hvis de ser annerledes på det, så betyr vel ikke det at jeg er spesiell.
Jeg skjønner det.
Men når det gjelder disse pendlerne som står og venter på Sunset.
Jeg tror de tenker at det er noe spesielt med dem.
De må være i en dypere avgrunn enn oss vanlige reisende.
Dypere og mørkere.
Kanskje ikke like dypt som deg...
...men ganske dypt. - Og så?
Så kanskje de er dine destruktive og desperate medbrødre.
Elendighet elsker selskap.
Det vet jeg ingenting om.
La meg prøve.
Jeg tror du har bedre grunner enn dem.
Deres grunn er at de ikke liker seg her.
Men du sier noe om hva man ikke skal like og hvorfor.
Du har mer intelligente og elegante grunner.
- Gjør du narr av meg? - Nei.
- Men du tror det er pisspreik? - Nei, jeg tror ikke det.
Men jeg tror det er mulig å dø av for mye pisspreik.
- Jeg tror ikke det er problemet. - Hva tror du er problemet?
Jeg vet ikke. Dette er nytt terreng for meg.
Du har førsteklasses grunner for å hoppe foran Limited, -
- mens alt disse andre karene har, er at de ikke føler seg bra.
Kanskje du til og med ikke er så ulykkelig.
Tror du min utdanning driver meg til selvmord?
Nei, jeg ville bare stille et spørsmål. Tenk deg om før du svarer.
Ok.
Det er det latterligste jeg har hørt.
"Det er det latterligste jeg har hørt."
Smarting. Hva er poenget?
Du er omgitt av lys, men du ser bare skyggen.
Og du er årsaken til den.
Det er deg. Du er skyggen.
Det var poenget.
Jeg har ikke din tro. Kan vi ikke bare si det sånn?
Har du vurdert å begynne på nytt?
Ja, én gang. Ikke nå lenger.
Kanskje tro er basert på at man ikke har noe annet.
Vel, jeg har noe annet.
Ja vel, men bare ha det i minnet.
Forsøk å begynne på nytt.
Ikke prøve en gang til. Alle har gjort det.
Begynne på nytt. Legg alt bak deg.
Hvis alt du er, alt du har og alt du har gjort, -
- får deg til å søke trøst i en whiskyflaske-
- eller får deg til å kjøpe enveisbillett med Sunset Limited, -
- så finnes det ikke én god grunn her i verden-
- for å redde noe av det. Det er ingenting å redde.
Hvis du klarer å lukke døra til den fortida, -
- vil det være kaldt og ensomt, og du vil kjenne en sterk vind.
Men du sier ingenting.
Du bare bretter opp jakkekragen og fortsetter å gå.
Jeg kan ikke.
- Vil du har mer kaffe? - Nei, takk.
Hvorfor tror du at folk tar selvmord?
Jeg vet ikke. Forskjellige grunner.
Har de forskjellige grunnene noe til felles?
Jeg kan ikke uttale meg på andres vegne.
Min grunn er at jeg gradvis har mistet troen på en fantasi.
Det har gradvis gått opp for meg hva som er realiteten.
- Verdslige grunner. - Om du vil.
- Elegante grunner. - Det er dine ord.
Du har ikke sagt deg uenig.
Sånne grunner vet han ingenting om, -
- han kompisen som har hengt seg i damprøret i kjelleren.
Han har sine egne teite grunner.
Men hvis vi kunne lære ham om mer elegante grunner-
- og gjøre dem tilgjengelig for ham og vennene hans, -
- ville det vært flere der ute som-
- kunne tatt selvmord med større glede. Hva tror du?
Nå vet jeg at du er spøkefull.
Du har nok rett. Du drev meg til det.
Professoren har begynt med... Jeg bør nok passe meg.
Ja. Kanskje jeg prøver å få deg i fella.
Du tror at dine grunner handler om verden.
Og at hans grunner er personlige.
Det er vel sant.
Jeg ser en annen sannhet her jeg sitter.
- Hva da? - Elsk din neste eller dø.
Jeg vet ikke hva det betyr. Er ikke kjent med det i min verden.
- Så hvordan er din verden? - Du har ikke lyst å høre om det.
- Joda. - Det tror jeg ikke på.
Jo, fortell.
Ok.
Verden er som en leir med tvunget arbeid, hvor helt uskyldige arbeidere-
- deltar i et lotteri som henretter et par av dem hver dag.
Det er ikke bare slik jeg ser det. Det er sånn det er.
Er det andre måter å se det på? Ja.
Andre måter som tåler analyse? Nei.
Har du lyst å sjekke togtabellen igjen?
Hvis ikke dette er livet du ville ha, hva var det da?
Jeg vet ikke. Ikke dette.
- Går alt etter planen med ditt liv? - Nei.
Jeg fikk det jeg trengte, ikke det jeg ville ha. Det var hell i uhell.
Ja, vel...
Det går ikke an å sammenlikne mitt liv med ditt?
Nei.
Det går ikke.
Unnskyld. Jeg burde dra.
- Du må ikke dra. - Jeg har fornærmet deg.
Jeg er tykkhudet. Ikke dra. Jeg er ikke fornærmet.
Jeg burde være takknemlig. Beklager hvis jeg ikke er det.
- Jeg tenker ikke det. - Jeg burde dra.
- Dette er håpløst, eller hva? - Du er tålmodig.
Hva kan jeg gjøre for at du blir litt til?
Hvorfor det? Hvis jeg blir lenge nok, så vil Gud tale til meg?
Nei, jeg håper han vil tale til meg.
Jeg vet at jeg skylder deg litt mer av min tid.
Jeg er utakknemlig.
Men utakknemlighet er ikke en synd for de åndelig korrupte-
- slik det er for en troende.
Du skylder meg ingenting.
- Mener du det? - Ja.
Du er veldig snill.
Jeg skulle ønske at jeg kunne gjengjelde tjenesten.
Skal vi ikke bare si ha det? Du kan fortsette ditt liv.
Hva hvis jeg sa at du kan våkne i morgen-
- og ikke lenger ha lyst til å hoppe foran toget?
Du trenger bare å spørre. Ville du?
Det kommer an på hva jeg må gi opp.
Jeg hadde begynt å skrive dette ned.
- Hva tror jeg holder fast ved? - Jeg vet ikke!
Hva er det den dødsdømte pendleren er villig til å dø for?
- Jeg vet ikke. - Nei.
Du vet ikke.
Har du ikke lyst å prate med meg mer?
Jeg trodde at du var tykkhudet.
Jo, men det går ikke helt inn til beinet.
Hvorfor må det være noe som jeg ikke er villig til å gi opp?
Jeg vet ikke.
Jeg tror enhver mann som ønsker å bli påkjørt av toget, -
- har noen tanker i hodet.
De fleste ville ha nøyd seg med en ørefik.
Du sier at du ikke bryr deg om noe, men det tror jeg ikke på.
Døden handler alltid om et eller annet.
Du lurte på hva du holder fast ved, og jeg vet ikke.
Eller kanskje jeg bare ikke finner ordene.
Og kanskje du vet men sier det ikke.
Jeg tror at når du tok det berømte hoppet ditt, -
- så hadde du det med deg og holdt fast i det for harde livet.
Jeg prøver å finne ordene, professor.
Jeg prøver å finne dem, fordi det er veien til ditt hjerte.
Jeg kan ikke hjelpe deg.
Å gi slapp på alt, var noe jeg jobbet mot.
Det krevde mye å komme dit.
Hvis det er én ting jeg ikke vil gi slipp på, så er det nettopp det.
Kan det sies på en annen måte?
Det jeg ikke vil gi slipp på, er å gi opp.
Det skal hjelpe meg gjennom dette. Setter min lit til det.
Tingene jeg tror på, er som sagt skjøre.
De vil ikke være her mye lenger. Ikke jeg heller
Men jeg tror ikke det er årsaken.
Det stikker dypere enn det.
Man lærer seg å takle tap.
Det må man...
Liker du musikk?
Ja, det gjør jeg.
Hvem er tidenes beste komponist?
- John Coltrane, uten tvil. - Tror du han alltid vil være relevant?
Alltid er ganske lenge. Så jeg må si nei.
Betyr det at det er verdiløst?
Nei.
Man gir opp verden linje for linje.
Du blir medvirkende til din egen tilintetgjørelse.
Det er ingenting å gjøre med det.
Og for hver dag, lukkes en dør foran deg.
Til slutt er det bare én dør igjen.
Det er en mørk verden, professor.
Du må innrømme at du har tatt vann over hodet.
Jeg innrømmer det, men jeg slipper fortsatt ikke unna.
Jeg har ikke noe valg.
Ok.
Kanskje du har rett.
Her er det jeg vil fortelle.
Jeg tiltrekkes mørket.
Jeg ber om død, ekte død.
Hvis jeg i døden skulle treffe mennesker fra mitt liv, -
- vet jeg ikke hva jeg ville gjort. Det er mitt verste mareritt.
Hvis jeg trodde at jeg skulle se min mor igjen, -
- bare denne gang uten en død å se fram til, -
- ville det vært mitt verste mareritt. Kafka i helvete.
Har du ikke lyst å se mammaen din?
Nei.
Jeg vil at død skal bety død, for alltid.
Jeg vil være en av dem. Men du kan ikke være en av dem.
Du kan ikke være en av de døde, fordi hvis vi ikke eksisterer, -
- finnes det ingen fellesskap.
Ingen fellesskap.
Hjertet mitt blir varmt bare ved tanken.
Svarthet, ensomhet, stillhet, fred, -
- alt er bare et hjerteslag unna.
Jeg ser ikke på min sinnstilstand-
- som et pessimistisk verdenssyn.
Det er sånn verden er.
Evolusjonen klarer ikke å stoppe intelligent liv fra å innse én bestemt ting, -
- og den tingen trumfer alt annet. Nemlig nytteløshet.
Hvis jeg har forstått deg rett, -
- så mener du at alle som ikke er stokk dum burde være suicidal.
- Ja. - Det er ikke pisspreik?
Nei, ikke pisspreik.
Hvis folk kunne se hvordan verden egentlig er, -
- se deres liv for hva det virkelig er, uten drømmer eller illusjoner, -
- vil de ikke kunne finne en eneste grunn-
- for hvorfor de ikke vil dø fortest mulig.
Jeg tror ikke på Gud. Forstår du det?
Se rundt deg. Ser du det ikke?
Klageropene og larmen fra disse lidende-
- må være lyden han helst vil høre.
Jeg hater slike diskusjoner. Argumentene fra landsbyens ateist-
- som har sånn glede av å spotte noe som han allikevel benekter eksistensen av.
Ditt fellesskap er bare et fellesskap av smerte.
Hvis du samlet all smerten og den ikke var gjentagende, -
- ville vekta av den revet jorda ned-
- fra universets vegger og latt den brenne gjennom det som likner på en natt, -
- til det bare var aske igjen.
Og brorskap, rettferdighet, evig liv?
Herregud.
Vis meg en religion som forbereder en på det store intet, døden.
Den kirken vil jeg vurdere.
Din kirke forbereder en bare på livet, -
- drømmer, illusjoner og løgner.
Fjerner du frykten for å dø fra mennesker, ville de ikke overlevd én dag.
Hvem ville orket dette marerittet hvis ikke det var for frykten for det neste?
Bøddelens skygge henger over enhver glede.
Alle veier ender med døden, alle vennskap, all kjærlighet.
Pinsel, tap, svik, -
- smerte, lidelse, alder, -
- uverdighet, forferdelige langvarige sykdommer
Alt ender med det samme, for deg og alle andre-
- og alt som du noensinne har brydd deg om.
Det er det som er brorskap, ekte fellesskap.
Alle er livstidsmedlemmer.
Du sier at min neste er min frelse?
Min frelse? Jeg forbanner ham.
Forbanner ham i enhver forkledning og form.
Ser jeg meg selv i ham? Ja.
Og det gjør meg dårlig.
Forstår du det?
Kan du forstå meg?
Unnskyld.
Hvor lenge har du følt det slik?
Hele mitt liv.
- Er det sant? - Det er verre enn som så.
Hvordan det kan være verre?
Sinne er for de gode dagene mine.
Det er veldig lite igjen av det.
Sannheten er at formene jeg ser, har gradvis blitt tømt.
Det er ikke lenger noe innhold i dem. Det er bare former.
Et tog, en vegg, en verden, -
- en mann, en ting, -
- meningsløse uttrykk som svever i en tomhet hvor-
- livet ikke har mening, ordene ikke har mening.
Hvorfor ville jeg oppsøke en sånn ting? Hvorfor?
Søren.
Nå ser du hva du reddet?
Prøvde å redde. Jeg prøver fortsatt hardt.
- Hvem er din neste? - Hvem er min neste, ja.
Er det derfor jeg er her i leiligheten?
Nei, det er grunnen til at jeg er her.
Du spurte hva jeg er professor i.
Jeg er mørkets professor, natta forkledd som dagen.
Jeg ønsker deg alt godt, men nå må jeg dra.
- Bare bli litt lenger. - Nei, nå er det nok. Adjø.
Vi kan snakke om noe annet. Jeg sverger.
Jeg vil ikke snakke om noe annet.
Ikke gå, professor! Du vet hva som er der ute!
Ja. Det vet jeg veldig godt.
Jeg vet hva og hvem som er der ute.
Skal stryke det knoklete kinnet hans.
Han vil bli overrasket av all omsorgen.
Mens jeg holder rundt ham, skal jeg hviske i det tørre, gamle øret hans:
"Her er jeg. Her er jeg."
- Åpne opp døra! - Ikke gjør dette.
Du er en snill mann.
Jeg har hørt på deg. Du har hørt på meg. Ingenting mer å si.
Din Gud må en gang i tiden har sett for seg uendelige muligheter, -
- og dette er da resultatet.
Du sier at jeg vil ha Guds kjærlighet. Det vil jeg ikke.
Kanskje jeg vil ha tilgivelse, men det er ingen å spørre.
Jeg kan ikke skru tiden tilbake og rette opp i dette.
Eneste håp er det store intet. Jeg klamrer meg til det håpet.
- Åpne opp døra. - Ikke gjør dette.
Vær så snill å åpne døra.
Takk. Adjø.
Professor?
Jeg vet at du ikke mener det du sier.
Jeg kommer til å være der i morgen tidlig.
Jeg kommer til å være der, hører du?
Jeg kommer til å være der!
Jeg kommer til å være der.
Du vet at han ikke mente det han sa.
Det vet du.
Jeg skjønner ikke hvorfor du sendte meg dit.
Jeg skjønner ikke.
Hvis jeg skulle hjelpe ham, hvorfor fant du ikke de rette ordene for meg?
Du ga dem til ham. Hva med meg?
Det er greit.
Selv om du aldri taler igjen, vil jeg holde ditt ord.
Det vet du. Du vet at jeg mener det.
Er det greit?
Tekst: Retailrippet og synket av: ~ R u B r i c K ~ www.NorSub.com ~ Norske Undertekster!